"Vi kan meddele Dem, at De er optaget på Polyteknisk Læreanstalt."
Kære Gud Fader i himlen.
Må du altid være med min søn Peter Andreas, -
- nu hvor han forlader sit barndomshjem.
Lad ham aldrig glemme livets alvor og pligten over for dig, du almægtige.
Lad ham ikke fristes af storbyens forfald.
Må han aldrig begære de skatte, som møl og rust kan fortære.
Som det er din vilje, skal alt, der avles og fødes i mørket, -
- engang åbenbares og få sin dom.
Amen.
Jeg havde igennem årene sparet nogle penge sammen, -
- som det var meningen, du skulle have den dag, du skulle rejse fra os.
Men nu, du har valgt at gå dine egne veje...
... får du dem ikke.
Men en gave skal du dog alligevel have.
Det her ur, som jeg fik af min far, dengang jeg skulle rejse.
Det får du i håbet om, at det vil mildne dit forhærdede hjerte, -
- åbne dit genstridige sind.
Således at når du engang vender dig bort fra fortabelsens veje igen, -
- vil åbne dit vildledte hjerte mod os og Herren i himlen.
Ynkeligt at se en præst, jeg har kendt for strenghed, blive så sentimental.
- Du kan ikke afvise... - Hvad kan jeg ikke afvise?
Er det fars selvgode fromhed? Er det nådegaven, jeg ikke kan afvise?
Sig undskyld for, hvad du sagde.
- Sig undskyld for, hvad du sagde! - Aldrig i livet.
Slå igen.
- Slå igen. - Vogt dig, Peter Andreas.
- Hvorfor slår far ikke? - Vogt dig.
Vogt dig, at du ikke ender som den, Herren udtalte sin forbandelse over.
Når far spår om min fremtid, så kan jeg fortælle, -
- at jeg i det her hjem altid har følt mig fremmed og husvild.
- Fredløs er den, der trodser Herren! - Amen!
Peter! Peter Andreas!
Her er lidt til rejsen. Og husk, mit barn.
Hvis du får brug for hjælp, er din ældre bror i København.
Tak, mor.
Sådan ser her altså ud. Huslejen skal falde hver den første.
Når man taler om Darcys lov, er der en afgørende sammenhæng -
- i proportionalitet mellem vandføring i jord -
- og forskellen i niveau mellem to punkter.
Men hvori består denne sammenhæng? Ja.
Der er en eksponentiel sammenhæng mellem arealet og vandføringen.
En proportionel sammenhæng. Jo større areal, jo højere vandføring.
Hvad laver De, hr. Sidenius?
Jeg udarbejder et kanalsystem igennem Jylland, der skal forbinde de to have.
Det vil forkorte skibstrafikken og forbinde de nybyggede byer.
Er De gal? Midt i undervisningen?
Hvor ofte har jeg ikke bedt Dem om at holde Dem fra Deres eksperimenter?
Der vil være forgreninger til de sumpede områder, som kan drænes -
- netop ved brug af Darcys lov.
Hør her, hr. Sidenius. Når man er så ung som De, -
- så skal man ikke have anden ærgerrighed end at ville lære.
Forstået?
Javel.
Jeg ville høre, om De havde noget forefaldende arbejde?
- Kun for i aften. - Ja. Tusind tak.
- Suppen er klar. - Ja tak.
Av!
Jeg læser til ingeniør. Jeg havde brug for at tjene lidt penge, -
- men desværre havde de kun brug for mig her til aften.
Går De altid rundt og samler ting op?
Nej, det er til noget, jeg er ved at bygge.
Hvad lavede De så før, hvis jeg må være så fri?
De er nysgerrig, hvad?
- Jeg var model. - Virkelig?
- For modemagasiner? - Hold op, tosse.
Jeg stod model på kunstakademiet.
Altså... sådan... nøgen?
Selvfølgelig nøgen.
- Også for mænd? - Selvfølgelig for mænd.
De er altså virkelig tosset. Der var ikke andet end mænd.
Det var sjovt. Nogle gange drillede jeg dem, -
- og så tog jeg læbestift på og malede mine øjenvipper.
Virkelig?
Hvis De forestiller Dem Venedig, -
- som blev til en af verdens største handelsbyer, -
- netop fordi man udnyttede vandet og skabte et avanceret kanalsystem.
Så mine beregninger går på at gøre Esbjerg til en laguneby.
Hvis De forestiller Dem små gondoler, der stryger gennem Esbjergs gader -
- med de rejsende og deres varer og toldfrit naturligvis.
Så, tosse. Ikke flere ingeniørhistorier.
(messen på hebraisk)
- Se, hvor han smiler til dig. - Shh.
- Ældre mænd er tiltrukket af dig. - Gider du godt tie stille, Nanny?
Men han er altså ikke den dårligste partner.
Og tænk på din alder, Jakobe. Du kan jo ikke leve som en nonne.
Desuden er han velhavende. Han vil ikke tage dig for pengenes skyld.
Gider du godt tie stille, Nanny, og det lige med det samme.
Jeg nød at komme hjem om sommeren og være sammen med familien.
Når det blev koldt, kunne jeg ikke hurtigt nok komme tilbage til Schweiz.
Tillad mig at spørge, frøken Salomon. Hvor længe var De på den pigeskole?
Fem år helt nøjagtigt. Jeg fik veninder fra hele verden.
Jakobe taler seks forskellige sprog og har eksamen i litteratur og historie.
Ja.
Hr. Ivan, jeg har ladet mig fortælle, at De vil opsøge nye talenter.
- Det er meget prisværdigt. - Fremtiden ligger i ungdommen.
Vores selskab er på udkig efter investeringsmuligheder.
Hvorfor skal vi belemres med alle de uopdragne genier, du slæber med hjem?
Hr. Salomon, jeg tænkte på i al ydmyghed, -
- om vi kunne udveksle et par ord under fire øjne?
Selvfølgelig, hr. Eybert. Kom, lad os gå ind ved siden af.
Jeg skylder at fortælle Dem om den egentlige årsag til mit besøg.
Det har med... Hvordan skal jeg næsten udtrykke det?
Det har med mit hjertes tilstand at gøre.
Ville det være ubeskedent at bede om et glas vand eller lidt mere kaffe?
Agnes, vil du være sød at skænke lidt mere kaffe for hr. Eybert?
- Ja. - Tak.
Hvor kom vi fra? Ja, mit hjertes tilstand.
Nemlig. At beære frøken Jakobe med min hengivenhed.
Hr. Eybert, min hustru og jeg har bemærket, hvor det bar hen.
Og De er jo af god jødisk slægt og desuden en ven af familien.
Lad mig tale rent ud, Eybert.
De har vel gjort Dem overvejelser angående den store aldersforskel?
Sig mig, har De ikke rørt tilstrækkeligt rundt i den kop?
Nå ja.
Jeg antager, De har gjort Dem tanker om min datters stilling i livet.
Og de testamentariske dispositioner, jeg har foretaget i forhold til hende.
De pekuniære forhold har på ingen måde været afgørende.
Det handler om mit hjertes...
De ved udmærket, hvor meget jeg værdsætter Dem, -
- så i princippet der har De min tilladelse.
Men det er i den sidste ende Jakobe selv, der afgør sin fremtid.
Jeg har en lille ting her, som jeg tænker ville interessere Dem.
En bibel. Det er fra den præst, der engang konfirmerede mig.
En meget betydelig mand, pastor Sidenius.
- De har ikke stjålet den? - Han har selv skrevet til mig her.
"Bøj dig for evigt til lydighed for kirkens strenge lov."
- 15 øre. - 15 øre?
Jeg havde nu forestillet mig... Den står vel i...
- Undskyld? - Ja?
- Hvem er den elegante herre? - Det er Ivan Salomon.
- Kender De ikke familien Salomon? - Nej.
- Må jeg få regningen? - Så gerne, hr. Salomon.
Undskyld, hr.? Tillader De, at jeg tager et øjeblik af Deres tid?
Mit navn er Peter Andreas Sidenius. Jeg læser til ingeniør.
Jeg hører, at De er på udkig efter folk med gode idéer, genier.
Jeg har gjort et par opfindelser, som jeg gerne vil introducere for Dem.
- Har De noget imod, jeg sætter mig? - Nej, værsgo.
Det drejer sig om en helt ny måde at udvinde energi på.
I stedet for at bruge al den dyre kul, så udnytte vinden og bølgernes energi.
Kombineret med et kanal- og slusesystem vil det revolutionere...
Værsgo, hr. Salomon.
Vi taler om noget epokegørende.
Det vil gøre vores land til en moderne industrination.
Jeg har hørt, at De er den rette mand at involvere i sådan et projekt.
- Kommer De her ofte? - Nej, jeg...
Så kan vi tale videre om det på et andet tidspunkt.
De må have mig undskyldt. Jeg er desværre på vej til et møde.
Du tror, det er løgn, Lisbeth. Men han sad der midt iblandt os.
Hans elegante tøj, hele hans...
Han kommer fra en af de rigeste familier i landet.
- Det kan være mit livs chance. - Shh, hr. ingeniør. Kom.
Forresten, Lisbeth, tror du, du kunne låne mig lidt penge?
Hvordan kan jeg vide, om jeg nogensinde får dem igen?
Du kan da stole på mig. Det ved du da.
Jeg bliver nødt til at kunne komme tilbage til den café, -
- hvis han skulle dukke op igen. Det er lidt vigtigt.
Har du tænkt på, at hvis vi to slog os sammen...
... og fandt et lille sted, så ville alting være meget lettere?
Ja, men det er da en god idé.
- Tror du, du kunne låne mig de penge? - Ja, du kan få mine drikkepenge.
Dejligt. Tak.
- Glædelig jul. - Glædelig jul.
Glædelig jul.
Det var, hvad jeg kunne tage med. Gæsterne spiste rødkålen, -
- men der er masser af flæskesteg.
Og alle de brune kartofler, du kan spise. Værsgo.
At tænke sig, vores første jul sammen.
Tak.
Hvis du tænker på din familie, så kan jeg godt forstå det.
Nej, tværtimod. Nej, det er ham der Ivan Salomon.
Nogle gange ville jeg ønske, jeg var rig.
- Det er du ikke, Lisbeth. - Nej, men hvis.
Så ville jeg give alle pengene til dit projekt.
Nej, det har jeg helt glemt.
- Skål. - Skål.
For os to.
Var det det hele?
Hr. Sidenius. Der var De, hr. Sidenius.
Kom, slå Dem ned.
Jeg har forhørt mig om Dem på Polyteknisk Læreanstalt.
- Er De sulten? - Nej, jeg har...
- En omgang kaviar og champagne. - Javel, hr. Salomon.
Nå, hr. Sidenius. Sæt Dem.
Sæt Dem. Lad mig høre om Deres projekt.
Ja.
... præcis en som Dem, samfundet trænger til.
En, der hæver sig over småligheden og beviser, at det unikke er muligt.
Jeg er ved at beregne vandmængderne i forhold til jordarealerne.
Hvordan man forbinder åerne med indsøerne via kanalveje, -
- så man både laver et dræningssystem til moserne, -
- men samtidig skaffer vand...
Stop, hr. Sidenius. De skal komme hjem og spise middag hos os.
Min far skal høre Deres geniale idéer. Skal vi være dus?
- Ivan. - Peter Andreas.
Sådan et projekt skal forelægges oberstingeniør Bjerregrav.
Godkender han det, indstilles det til ministeriets officielle tilslutning.
Der er sgu en verdenserobrer i dig, hvad?
En rigtig...
En rigtig Lykke-Per.
Undskyld forsinkelsen. Jeg havde travlt med at sikre familiens fremtid.
- Du er fuld, er du. - Må jeg introducere min søster Nanny?
Det er hr. Sidenius. Han læser til ingeniør, men er allerede et geni.
Det må jeg nok sige. Et geni. Hvordan føles det at være et geni?
Ja...
Sig mig, skal De bare stå der og glo?
Pas på, De ikke fryser fast og bliver til en lygtepæl.
Jamen jeg bor den vej.
Jeg har inviteret hr. Sidenius til middag hos os på søndag.
Jamen så ses vi jo igen, hr. geni.
Husk at dreje om på fødderne, hvis De skal den anden vej.
Glem ikke at aflevere til oberstingeniøren! Det er altafgørende!
Goddag. Jeg har et projekt til hr. oberstingeniør Bjerregrav.
Oberstingeniøren sidder i møde. Men hvis De giver mig tegningerne, -
- så skal jeg sørge for, at De bliver kontaktet.
Jeg havde måske forestillet mig, at jeg...
- Ja. - Tak.
- Han kigger på den bunke? - Ja, det gør han.
Tak.
Så.
Og hvis De lige tillader, at jeg fanger Deres manchet.
Sådan der. Og lige sådan i modsatte side.
De har sikkert også undret Dem over mit tøjs beskaffenhed.
Men jeg kommer direkte fra et længere ophold i Panama, -
- hvor jeg stod for bygningen af et stort kanalsystem.
Spændende og ikke helt ufarligt. Der er sådan en til Dem. Værsgo.
Ja. Tak.
Det er ikke muligt.
Ved De hvad? Jeg må have forlagt min tegnebog på hotellet.
Jeg beklager. Skulle jeg ikke lade min chauffør komme med pengene?
Han kan være her inden for en time. God dag.
De kan ikke forlade butikken uden at betale først.
Mistænker De mig for at ville snyde Dem?
Er De klar over, hvem De taler til?
Goddag. Mit navn er Peter Andreas Sidenius. Jeg har en aftale her.
De skal være velkommen.
- Skal jeg tage Deres hat? - Ja.
Så er det denne vej.
De kan sætte Dem her.
(klavermusik)
Direktør Delft. Jeg er onkel her i huset.
- Mit navn er Sidenius. - Ah ja, den unge ingeniør.
Min søstersøn har fortalt mig om Dem. Lykke-Per kalder han Dem.
Tilnavnet er ikke særlig smigrende, for hvad er det, man siger?
Lykken er idiotens formynder.
- Har De noget imod, jeg slår mig ned? - Nej.
Hun er ganske net, min niece. Ikke sandt, hr. Sidenius?
Jeg finder frøken Salomon smuk.
Endda meget smuk.
Hun hører heller ikke til blandt de almindelige.
Men jeg forsikrer Dem. Hun tiltrækker også en hel del unge mænd til huset.
Hvad skønhed dog ikke formår.
Desuden er min svoger Philip Salomon jo heller ikke uden midler.
For penge, hr. Sidenius, er magnetiske.
De små, runde metalstykker tiltrækker de dybeste menneskelige følelser -
- og bringer hjertets ædle bevægelser frem i dagens lys. Har jeg ikke ret?
Nå, lad os gå ind og hilse på familien.
Tak.
Der er du. Jeg kan betro dig, du er ventet med spænding.
Far? Det er hr. Sidenius, som jeg har fortalt om.
- Jamen så hjertelig velkommen. - Og det er min mor.
- Velkommen. - Tak.
Jeg må sige, De bor utrolig smukt her, hr. Salomon.
Og sikke en udsøgt vin.
Og damerne. Smukke damer, De er omgivet af.
Skål, hr. Salomon.
Og tak, fordi jeg måtte komme ind i Deres stuer.
Det er min ældste søster Jakobe.
- Goddag. - Goddag.
Måske du kunne fortælle lidt om det projekt. Far er meget nysgerrig.
Mit udgangspunkt er, at i takt med at det moderne samfund udvikler sig, -
- så bliver adgang til energi altafgørende.
Nøglen til forsyningsproblemet er også nøglen til fremtiden.
Vi må gøre os uafhængige af den dyre kul, som ikke varer evigt, -
- og i stedet udnytte de enorme energier, som findes i naturen.
Fortsæt endelig.
Tag for eksempel de uendelige rækker af bølger, -
- som udtømmer deres brølende kraft langs vore kyster.
Hvorfor ikke udnytte den kraft, så den kan tjene menneskeheden?
Min plan går ud på at opsamle bølgernes energi -
- og forbinde den til kæmpe turbiner og sende strøm ud over hele landet.
Det samme gælder for vindmøllerne.
Al den uudnyttede, hvileløse vind, som bare suser hen over landet.
Den kan opsamles og gøres til gavn for hele samfundet.
Hr. Salomon kan måske forestille sig hele byer -
- med huse og lange gader og banegårdshaller og fabriksanlæg.
Alt sammen oplyst af elektrisk lys, som vi har høstet fra vinden og havet.
Der var også noget med en ny international havneby.
- Hvis man forestiller sig... - Ja tak, det er glimrende.
Og ret kostbart, kan jeg forestille jeg mig.
Hvordan havde hr. Sidenius forestillet sig, dette projekt skulle realiseres?
Tegningerne ligger til vurdering hos oberstingeniør Bjerregrav, -
- som far jo kender, så nu krydser vi fingre.
Tak for i aften.
Det er spændende at høre om, men han virker som en fantast.
Måske er han umoden, men hans intelligens fejler ikke noget.
Særlig imponeret var jeg over hans profetier om, -
- at den, der sidder på energien, også sidder på magten og pengene.
Men er han overhovedet en, vi vil have noget med at gøre?
Virker han ikke lidt uvederhæftig?
Hvad er det, det hedder? En fusentast.
Han virkede direkte uciviliseret. Så I, hvor meget han drak?
Opdragelsen virkede forsømt. Alle de dårlige manerer.
- Han er vokset op under fattige kår. - Søn af en præstekrave.
Det er sørgeligt at se, hvordan fattigdom kan vansire et menneske.
Så var han ikke køn, sådan som du havde beskrevet ham.
Jeg synes nu, han er ualmindelig køn.
Jeg synes, han er helt ualmindelig herlig.
- Herlig? - Ja.
Værsgo, hr. Sidenius. Så er oberstingeniøren klar.
- Er det hr. ingeniør Sidenius? - Ja.
Gode Gud, men De er jo et ungt menneske.
Vi kan jo altid tale om sagen.
Med hensyn til Deres bølgeturbiner finder jeg en del urimeligheder.
Men der er andre løsninger, hvad angår vindkraften, som er fornuftige.
Hvordan er De kommet på den idé at lave dette vanvittige projekt?
Det er et projekt, jeg har brugt al min tid på det sidste år.
Men faktisk er det noget, jeg har tænkt på, siden jeg var barn.
Er det Deres detailplaner? Lad mig se dem.
Der var noget omkring Deres kanalsystem, jeg vil bede Dem uddybe.
- Tal højt og tydeligt. - Ja.
Mit projekt går ud på at anlægge et havne- og fjordreguleringssystem -
- og skabe en trafik, der kan gøre Danmark til en moderne industrination.
Min idé går på at flytte skibstrafikken væk fra København, -
- da en frihavn her aldrig kan blive centrum for verdenshandlen, -
- eftersom byens beliggenhed gør den svært tilgængelig for skibe.
I stedet skulle man anlægge en ny havn på Vestkysten, -
- der ville være i stand til at konkurrere med Hamborg og Bremen.
Som hr. oberstingeniøren måske kan se, en slags Nordens Venedig.
Ja ja, De er jo i en lykkelig alder. Apropos det, unge mand.
Holdningen. Ret ryggen.
Vi ses om en uge.
- Kan jeg så træde af nu? - Undskyld?
Sikke dog en kraftidiot. Magen til autoritær narrøv.
"Holdningen, unge mand. Ret ryggen." Jeg kender melodien.
Rens dine negle, bed din bordbøn, ikke fløjte, husk at spise ordentligt.
Jeg kunne brække mig. Men han bad mig komme igen om en uge.
Det er en halv sejr. Det skal fejres.
Champagne og kaviar naturligvis.
- Ja. - Vi slutter os til familien.
Er der noget i vejen? Det er en af byens bedste restauranter.
Ja, selvfølgelig.
Det er min søster Jakobes forlovede. Eybert hedder han.
Og især efter pigernes mor gik bort.
Fabrikant og folketingskandidat. Jeg forstår ikke, hvad hun ser i ham.
Alle ure går i stå, når han træder ind i lokalet.
Men han er enkemand, og hans børn appellerer til hendes beskyttertrang.
Til gengæld forstår jeg godt ham.
Hun er den ældste af mine søstre. Hun er den af pigerne, der arver mest.
Det var mig magtpåliggende...
- Hr. Eybert. - Goddag. Peter Andreas.
Jakobe.
Frøken Salomon, dejligt at se Dem igen.
Der kan man tale om bureaukrati og inkompetence.
Det var grunden til, at jeg startede min virksomhed, -
- som nu må regnes blandt de allerstørste her i landet -
- inden for produktion af kloakeringsmaterialer.
Vi er klar til at bestille.
- De herrer. De damer. - Vi havde egentlig tænkt os...
Hvad siger I andre? Kaviar og champagne?
Hvad står menuen på i dag?
Til at starte med ørredrogn med vagtelæg.
Derefter fuglevildt med asparges -
- efterfulgt af ost med selleri for at slutte af med frugtdessert.
Vi tager hele registret.
- Vil De servere champagnen? - Så gerne.
Per var oppe hos oberstingeniør Bjerregrav i dag.
Han fik nærmest sit projekt godkendt. Skrækkelig nævenyttig person.
Far kender ham. Hvad sagde han: "Tal tydeligt. Ret ryggen."
Du er bedre til det.
- Du er bedre. - De må have mig undskyldt.
Spændingen sidder stadig i kroppen. Sidste dør på højre hånd.
- Hej. - Fornemt selskab, hvad?
Jeg kunne næsten ikke kende dig.
Sikke fine damer. Og ham den unge mand må være ham Ivan.
Ja, netop. Kan vi lade, som om vi ikke kender hinanden?
- Er jeg da ikke fin nok? - Jo jo. Det her er vigtigt for mig.
Det er vigtigt for min karriere. Hvis hans familie får kendskab til...
Ja, det her med os.
Hvis du kan lade, som om du aldrig har set mig før.
I princippet går mit projekt ud på at udnytte naturens egne kræfter.
Uden at drive rovdrift på dem. Både hvad angår vind- og bølgemaskinerne, -
- men også kanalsystemet, som vil kunne forbinde landsdelene.
Hr. Sidenius, tillad mig at stille Dem et spørgsmål.
- Værsgo, hr. fabrikant. - Af ren og skær nysgerrighed.
De er jo i gang med en ingeniøruddannelse, ikke?
Jo.
Hvordan forholder det sig, at en ung mand som Dem, -
- der kommer af en præsteslægt, som går mange generationer tilbage, -
- vælger at gå den teknologiske vej?
- De bryder Dem måske ikke om mit fag? - Det virker bare modsætningsfyldt.
- Videnskaben mod troen, mener De? - Ja, nemlig.
Behøver det være så modsætningsfyldt? Når man tænker på, -
- hvilken betydning ingeniørkunsten allerede har haft for menneskeheden.
Hvordan den har forkortet afstanden mellem folk ved hjælp af jernbanen.
Og telegrafen.
For ikke at tale om, hvis man udvikler maskiner, som kan flyve.
Tænk på, hvordan den kan udligne forskellen mellem folk -
- og på den måde blive det endelige skridt -
- mod vores gamle drøm om broderlig forståelse mellem folk i hele verden.
Er det ikke lidt af en overvurdering, Jakobe?
Jeg er overbevist om, at den frie bevægelighed vil nedbryde fordomme -
- og skabe et genfødt, retfærdigt samfund, -
- hvor den enkelte vil kunne leve som et frigjort og selvstændigt menneske.
Ah...
Jeg har aldrig tænkt på mit fag på sådan en storsindet måde, -
- som De giver udtryk for her.
Vil De have mere vand, frøken Salomon?
Jo tak.
Ivan, det må være noget for dig.
Dr. Engelbrecht har lige afsluttet en disputats om sin idé.
For pokker. Lad mig høre, doktor. Jeg samler på dem.
Tillad mig, frøken Salomon.
Jeg ville ønske, vi havde haft lejlighed til at tale sammen.
De må ikke misforstå mig, men det er berigende at høre Deres kloge ord.
I det hele taget er det berigende for mig at komme her i huset.
Selvom jeg ikke kan sige mig fri for at føle en vis form for...
... underlegenhed.
Jeg føler mig fremmed over for den åbne og frie måde, familien lever på.
Eller bare den... Den måde, som De er optaget af, -
- hvad der sker ude i verden, på. Noget, der kan gøre Dem klogere.
Det er så anderledes end det hjem, jeg kommer fra.
Der startede og sluttede man dagen med at vende sig væk fra verden.
Med bøn og en salmesang.
Kan De forestille Dem, -
- at bare det at være smuk og velklædt, som De er, -
- det blev betragtet som noget uærligt over for Gud.
Når jeg tænker på mit barndomshjem, så er det...
Så er det altid forbundet med skam.
Og uhygge.
Jeg værdsætter Deres oprigtighed, hr. Sidenius.
Ja.
- De er bagud med huslejen. - Pengene er på vej.
- En herre venter på Dem på værelset. - Præsenterede han sig?
Han så ikke videre rar ud. Husk nu det med huslejen.
- Eberhardt? - Du må undskylde.
Men din portnerske mente, at du snart kom tilbage.
- Jeg har været hjemme på besøg. - Nå.
Far er pludselig blevet dårlig. Faktisk temmelig syg.
Doktoren antyder, at der efter al sandsynlighed er tale om kræft.
Jeg mente, du burde underrettes. Jeg taler på dine søskendes vegne.
Vi tænkte, at du, når du blev bekendt med fars situation, -
- at du muligvis ville føle dig opfordret til -
- eller rettere sagt føle trang til at søge tilnærmelse.
Hvad mener du?
Uden at ville blande mig i dine anliggender...
Jeg synes, du skulle gøre alvor af ikke at blande dig i mine anliggender.
Ja. Jeg kan se, det er meningsløst at tale med dig.
- Som du vil. - Der er en ting, du skal vide.
Selvom du vil have vanskeligt ved at forstå det, så skal du vide, -
- at der er ingen, far tænker mere på, end på dig.
Han taler om dig hver dag. De har opgivet at forsøge at påvirke dig.
I stedet håber de nu på, at livet en dag vil ændre dit sind, -
- så du kan indse, hvad det er, du skylder dem.
Og angre og forsone dig.
Skyld og anger og synd. Tak, jeg kender hele repertoiret.
Tarveligt at bruge fars sygdom for at lokke mig tilbage til mørket.
I vil se, jeg underkaster mig.
I tåler ikke, at jeg skulle klare mig godt uden for jeres verden.
Men det gør jeg.
Så sig til den mand, der kaldes min far, at jeg ikke skylder ham noget!
Han fik min barndom. Det må være nok!
Hvad glor du på?
Du troede nok, du skulle få ret, hvad?
Jeg finder ikke, at Deres projekt har nogen værdi.
Det er for umodent. De er også alt for ung til at gennemføre det.
De har jo ikke engang afsluttet Deres eksamen.
Deres navn er Sidenius. De tilhører måske den kendte præsteslægt?
Hvad har det med sagen at gøre?
Kan oberstingeniøren oplyse mig om, -
- hvad grunden er til hans ændrede holdning?
Jeg beklager, hvis jeg har vakt falske forhåbninger.
Men jeg er sikker på, at jeg ligefrem gør Dem en tjeneste.
Hele projektet med bølgeturbiner og vindmøller og alt det nonsens -
- er ganske enkelt for naivt, for juvenilt.
Den eneste mulighed, jeg kan se, for at komme i betragtning, er, -
- hvis jeg personligt involverer mig i det.
Desværre er den mulighed fuldstændig udelukket.
Javel så. Så er sagen hermed for mit vedkommende afsluttet.
Tak for besøget. Det var alt.
Som gammel militærperson kan De måske oplyse mig om, -
- hvor underdanig jeg skal være, før De vil anerkende mit projekt?
Er De gal, mand? Få ind i hovedet, De har modtaget mit endelig afslag.
Nu beder jeg Dem gå herfra.
- De vil komme til at fortryde det. - Truer De mig?
Hvis jeg havde forstået, hvilken forstokket gammel nar De er, -
- skulle jeg aldrig have udsat mig selv for den her krænkelse. Farvel!
Hvor har du været? Hvad er det, du spiser?
Kloakvand? Tjener?
Gå til morbror Delft og få et lån.
Det er sødt af dig, men det er alt sammen lige meget nu.
- Hvad taler du om? - Bjerregrav har afvist mit projekt.
Du skulle have hørt, hvordan han hånede det, jeg har brugt mit liv på.
Du er for ung, Per. Dine idéer er for radikale. Du skal til udlandet.
Far har kontakt til et ingeniørfirma i Østrig med kanalprojekter.
Professor Pfefferkorn. De ser velvilligt på, at du arbejder hos dem.
Hør nu her. Du skal væk herfra. Du skal væk fra Danmark.
Væk fra middelmådigheden. Væk fra Bjerregrav. Ud i verden, Per.
Få inspiration, få luft under vingerne. Se dit projekt flyve.
Op med humøret. Vis dem, hvem du er. Vis dem, at du er Lykke-Per.
- Du har lovet at besøge os på landet. - Jeg orker ikke rigtig.
Hold nu op. Det er lige, hvad du trænger til.
Hele familien er der. Det bliver sjovt.
Begge mine søstre er der. Begge to.
Minsandten om det ikke er hr. Sidenius.
- Frøken Nanny. - Hold nu op.
- Frøken Jakobe. - Hr. Sidenius.
Må man byde det unge geni velkommen i sommerlandet?
Jeg håber ikke, toget var forsinket.
Inden de andre støder til, skal vi have overstået en lille praktisk ting.
Tag plads.
Tak, Ivan.
Som De ser, vil overførslen ske hver den første.
Og De bedes holde regnskab for alle udgifter.
Selvfølgelig.
Det er vigtigt for mig, at De fremfører, -
- at jeg selvfølgelig betragter ydelsen som et lån -
- mod sikkerhed i det forventede overskud af min opfindelse.
Det er noteret.
Må man stille et indiskret spørgsmål? Jeg har gjort den iagttagelse, -
- at hr. Sidenius er ved at skifte bane, hvad angår Salomons døtre.
At det nu er min ældste niece Jakobe, hr. Sidenius bejler til.
Det ville være urealistisk at gøre sig selv nogen forhåbninger -
- over for en kvinde med så mange fortrin.
Det pekuniære, mener De?
- Undskyld? Nej, naturligvis ikke. - Nej, nej, nej.
Hvis bare De vil skrive under for modtagelsen af pengene der.
- Mor? - Ja?
Kan vi ikke fremskynde min og Eyberts forlovelse?
Jo da, hvis det er det, du ønsker. Vi har altid respekteret Eybert meget.
Desuden er han af god jødisk familie, og far er orienteret om hans forhold.
Du er sikker på, du elsker ham?
Hr. Eybert gør mig tryg, og så er han så god at tale med.
Jeg er også bekymret for hans døtre. De behøver en kvinde omkring sig.
Kunne man forestille sig, at din ven ville indvilge i -
- at give ingeniør Bjerregrav en undskyldning?
Jo, jo, jo. Vi kan også bede zaren af Rusland om at trække sig tilbage.
Det kan ikke påhvile en så snæversynet teknokrat -
- at afgøre et så visionært projekts fremtid.
- Jeg er enig. - Herregud...
Set ud fra et investeringmæssigt og samfundsmæssigt synspunkt -
- så er jeg meget imponeret over den unge Sidenius' idéer.
Hvis man kan udnytte de naturkræfter, vi har anset for vore fjender...
Men herregud, Bjerregrav er og bliver flaskehalsen.
Han er det officielle Danmarks tekniske ekspert.
Højeste og eneste instans, der kan indstille projektet til godkendelse.
Hvis Bjerregrav giver afslag...
Hvis du tog kontakt til Bjerregrav, ville han så se anderledes på det?
Lad os nu tage det roligt.
Lad Per komme lidt til Østrig. Ned til professor Pfefferkorn.
Lad os høre hans vurdering af Per og holdbarheden af hele projektet.
(synger på tysk)
Det var ikke særlig høfligt midt i en...
- De har ikke set i min retning. - Har jeg ikke det? Det beklager jeg.
Sig det ligeud. Har De mistet interessen for mig?
Er det, fordi De finder mig barnlig og enfoldig?
Hvorfor skulle jeg finde Dem barnlig og enfoldig?
- Jeg har mange andre bejlere. - Det er jeg sikker på.
Mænd fra langt bedre stand end Deres.
Mænd med langt mere realistiske planer.
Så sig det ligeud. Har De mistet interessen for mig?
Nanny?
Ja, det er flot. Sådan der.
Hvad vil De mig? Hvorfor kan De ikke bare lade mig være i fred?
Jeg har ikke tænkt på andet end Dem.
Kan De ikke forstå, at De skal holde Dem væk fra mig?
Nej. De har åbnet noget i mig, som ingen andre har gjort før.
Jeg må vide, hvad De føler for mig.
De er smuk.
De er intelligent. De er rig. Og jeg... Jeg er ingenting.
Jeg tror, De overvurderer Deres følelser for mig.
Jeg behøver ikke forklare mere. Min forlovelse er allerede bestemt.
Hvor er børnene nu henne?
De må blive hjemme og spille kort.
Hvor er Nanny? Hun ved da, at vi skal køre tur.
Hvis hun er sur, så må hun være sur.
- Ja, værsgo. - Tak.
Rykker du længere ind? Nå, så gør jeg det.
Ja, kom så.
Ja. Tak skal du have.
Jeg kommer til at tænke på den unge svenske student, -
- som havde indgået et væddemål, om han kunne fange en kronhjort.
Efter en times jagt faldt han død om. Hans hjerte var simpelthen sprængt.
Tror du virkelig på den historie? Jeg troede ikke på den som dreng.
- Historien lyder troværdig. - Nå, så De tror på den?
En mand med respekt for sig selv kan gennemføre det, han sætter sig for.
Uanset hvad det koster.
Men den yndige hjorteslægt er udstyret med fire lange galopadeben.
Det handler ikke kun om hurtighed. Det handler om vilje og udholdenhed.
Så De tror, viljen overgår naturlovene?
Beklager, hvis De har mistet troen på viljens kraft.
Hvad mener De med det?
Ville De få troen på viljekraften tilbage, hvis De så bevis for det?
I så fald vil jeg gerne være den, der gør det lige her og nu.
Hr. Sidenius, sæt Dem op i vognen igen.
Det er kun sundt at strække benene lidt.
Tænk på, hvad det vil gøre for Danmark, -
- hvis en folketingsmand fik troen på viljens kraft tilbage.
Jeg kan ikke tillade, at De løber ved siden af vognen.
Så må jeg løbe i forvejen.
Ser De, fabrikant? Jeg holdt ord.
Sig mig, var det et væddemål?
Jeg blev bare lidt svimmel, og jeg behøvede slet ikke løbe så stærkt.
Frøken Jakobe, Deres blomster.
Deres blomster.
De elsker mig. Er det ikke sandt?
De vil være min. Er det ikke sandt?
De elsker mig.
Er det ikke sandt? De elsker mig. De vil være min. Er det ikke sandt?
De vil være min.
Er det ikke sandt?
Ja.
Når dæmningen står færdig, -
- vil vi kunne undgå oversvømmelser længere nede i dalen.
Og med kraftværket kan vi forsyne hele området med elektricitet.
Det åbner helt nye muligheder for alle, der bor i denne del af landet.
Goddag, min kære ven.
Håber, at du har det godt i Østrig, -
- og at professor Pfefferkorn passer på dig.
Tiden var jo så knap, inden du skulle rejse.
Men trods at dagene fløj af sted, krævede kærligheden sin ret.
Hvert et øjeblik sammen husker jeg som det lykkeligste i mit liv.
Min kære Per. Nu er det alt for længe siden, jeg har hørt fra dig.
Bare en enkelt lille hilsen ville gøre mig så glad.
Men du har travlt, kan jeg forestille mig.
Jeg ventede brev fra dig hele dagen i går.
Blev i dårligt humør, gik i seng klokken ti -
- og hadede dig af hele mit hjerte til klokken elleve.
Min sødeste ven. Kan du ikke lade ingeniørkunsten hvile lidt, -
- hoppe på et tog og komme hurtigt hjem -
- og give mig et kys? Bare et enkelt lille kys.
Det skulle føles så rart.
Har du forresten tænkt på, at du aldrig har sagt, du elsker mig?
Jeg ville høre, hvordan det lyder, -
- når min kæreste siger, at han elsker mig.
Men du kan jo øve dig, til vi ses.
Så kan vi sige det i gensidig bekendelse.
Hvad er der i vejen med Jakobe? Så du hende ved bordet?
Den stakkel. Hun er bare misundelig over, hun ikke blev den første.
Hun er rasende over, at hun ikke kan danse brudevals med sin Per i dag.
Sig mig engang, var det derfor, det skulle gå så stærkt?
- Hvad mener du? - At du ville være den første.
At du aldrig har tilgivet, at du blev vraget.
- At du simpelthen bærer nag. - Du er fuld.
Koncentrer dig nu om dansen. Du træder på mine brudesko.
- Alt vel, mit barn? - Ja tak, mor.
- Savner du ham? - Ja, selvfølgelig savner jeg ham.
Især i aften.
Der er nu noget ved ham.
- Noget hvad? - Ja, jeg ved ikke...
Der er noget i det der skjulte, rodløse i hans væsen, -
- som vi ikke forstår.
Og vi har ikke engang mødt hans familie.
Ved du, om de i det hele taget kender til jeres forbindelse?
Per sagde, at han inden afrejsen mødte sin bror på gaden, -
- og da sagde han, at vi var blevet forlovet.
Du må ikke tage mig det ilde op, men er du sikker?
- Sikker på hvad? - At du og Per passer godt sammen?
Om hele den forbindelse ikke er unaturlig?
Om jeres status her i livet trods alt er for forskellig?
Om hans kristne baggrund er i modsætning til vores jødiske tro?
Og så hele hans uforsonlige had til sin slægt.
Jeg har truffet et valg, mor. Jeg elsker ham.
Ja. Vi ville også bare være sikre på, at du var helt overbevist.
Goddag. Hvor finder jeg inspektionssekretær Sidenius?
- Første sal, fjerde dør til højre. - Mange tak.
- Man kan se det på dem. - Ja, en rigtig jødetøs.
Ja, kom ind.
Goddag. Mit navn er Jakobe Salomon.
Jeg ved, at Deres bror har fortalt Dem om mig.
Grunden til, at jeg opsøger Dem, er at prøve at opnå en forståelse.
Deres bror Per, min kommende forlovede, -
- har følt sig fremmed over for sin familie.
Er det Dem, der har ønsket denne samtale om min brors forhold?
Ja.
Så min bror ved måske slet ikke, at De besøger mig?
- Nej. - Jeg forstår.
Det er desværre kun alt for sandt, at min bror, helt fra han var barn, -
- har skilt sig fra sit hjem.
At han systematisk har forhærdet sig.
Følt en sørgelig glæde ved at trodse ethvert hensyn.
End også til dem, som han skylder taknemmelighed og ærbødighed.
Selv ikke nu, da vores far ligger for døden, ønsker han at åbne sit hjerte.
Hans løsrivelsesforsøg strækker sig endda til selve dåbsnavnet.
- Jeg hører, De kalder ham Per. - Ja.
Jeg vil ikke skjule min mening.
Jeg går her ud fra, at De søger en åben udtalelse.
Nemlig at også denne hans forlovelse med Dem -
- er et overlagt oprør mod hjemmet.
Peter Andreas er udgået fra et kristeligt hjem.
Han ved fra hans forældre, at kristendommen er altbestemmende, -
- og at de ikke anerkender nogen lykke, -
- når ikke den finder sin grund i kristen gudsfrygt.
Skulle det have nogen betydning, -
- så kan jeg sige Dem, så det ikke kan misforstås, -
- at hans forældre ikke vil billige denne hans forbindelse med Dem.
Jeg kom herhen i håb om at kunne indlede en forsoning.
Det var, forstår jeg nu, meget naivt af mig.
Men alligevel fortryder jeg ikke, at jeg kom.
Undskyld. Er der kommet post til mig?
Nej, hr. Sidenius. Heller ikke i dag.
Tak.
En mønt, kære frue.
Ja, det er så her, han bor.
Hr. Sidenius. Der er kommet telegram til Dem.
Tak.
Er det noget alvorligt?
Det er fra min bror.
Min far døde i nat.
Det gør mig virkelig ondt, hr. Sidenius.
De er velkommen til at rejse hjem med det samme.
Nej tak.
Som De vil. Hvis jeg kan gøre noget for Dem...
- En dame vil tale med Dem. - Det må være en misforståelse.
En fremmed. Hun er vist kommet med toget.
Med toget??
Godaften.
Hvordan...
- Blev du forskrækket? - Kom indenfor.
Så har du savnet mig alligevel.
Nu er jeg hos dig.
Åh, Per, min ven. Tusind gange min ven.
Hvorfor skrev du ikke? Jeg kunne have arrangeret en vogn.
Jeg var bare så usikker på, om jeg skulle rejse.
Men så følte jeg, at jeg måtte besøge dig.
Jeg kunne heller ikke sige noget til mor og far.
Så fandt jeg på at sige, jeg skulle besøge min veninde Rebekka i Breslau.
- Men nu bliver du her? - I to dage, ja.
Du må være hundesulten. Vil du have noget at spise?
Morbror Delft havde læst din fars dødsannonce i avisen.
Det gør mig forfærdelig ondt, Per. Var det svært for dig?
Nej. Det var en befrielse ikke at føle noget.
En slags frikendelse.
Tænk, hvis du havde nået at forsone dig med din far.
Hvis du havde taget opgøret med ham. Måske havde alting været anderledes.
Du og jeg skal være åbne over for hinanden.
- Vi skal have fortrolighed i alt. - Ja.
Men jeg har en tilståelse. Nu må du ikke blive vred på mig.
Men jeg var oppe på dit værelse i København, inden jeg tog af sted.
Jeg savnede dig sådan. Jeg måtte have noget af dig omkring mig.
Og så skrev jeg et brev til dig, men jeg fik det aldrig sendt.
Jeg har taget det med.
"Kære Per.
Min gode ven. Jeg kan græde af glæde over den skamfuldhed, jeg nu føler.
Over den uro og tvivl, jeg har haft over dig.
Først nu forstår jeg, hvad du er for et menneske.
Hvad du er lavet af, hvad der har gjort dig til den, du er.
Din storhed er også din modsigelse.
Vokset under trykket fra smålighed og overtro.
Det undskylder din skrøbelighed, -
- men forklarer også din enorme styrke.
Din respektløshed, din selvrådige kraft.
Nu endelig forstår jeg vigtigheden af social retfærdighed.
Gennem min langsomme forståelse af dig og din baggrund -
- er jeg kommet til klarhed over den mørke og modvillige følelse -
- af samhørighed med de sultne, de fattige, for lys og luft -
- og for værdighed kæmpende mennesker.
De mennesker, som tilhører fremtiden."
Tak.
Det er det her, der er livet, Jakobe. Et liv i frihed.
Jeg kan ikke begribe, du er taget den lange vej bare for at se mig.
Jeg rejser gerne jorden rundt for at være sammen med dig ét minut.
Måske er det nu, vi skal sige det.
Ja. Sige hvad?
Jeg...
- Jeg... elsker dig. - Jeg elsker dig.
Fy for pokker. Den havde jeg slet ikke set.
Hvad laver den tingest heroppe? Lad os flytte os.
Nej, vi sidder med ryggen til ham. Se på den smukke udsigt i stedet for.
(kirkeklokker)
- Kan du høre det? - Hvad?
Kan du ikke høre det? Kirkeklokkerne.
Vi kan ikke være i fred. Det er, som om det forfølger mig.
Se på den blege mand der. Hvordan han udstiller sin frækhed.
Se hans tarvelige ydmyghed og den måde, han blotter sin ynkelighed.
- Jeg hader det! - Hold nu op.
Hvornår har nogen turdet spytte sin modbydelighed i dit ansigt?
Stop. Hold så op. Per, hvad går der af dig?
Hold så op.
Stop.
Per, stop så. Stop. Kig på mig.
Hold op. Stop nu.
- Jamen... - Kig på mig. Stop.
Nogle gange føler jeg mig som bakketrolden, -
- der kravlede op af sit hul for at være sammen med menneskene.
Og så opdagede den, at lyset var for skarpt.
Den kunne ikke tåle solens stråler, så den kravlede tilbage i sin hule.
Tilbage til mørket.
Sov. Det har været en overvældende dag for os begge to.
- Er De glad for at være her hos os? - Ubeskriveligt glad.
Hernede har jeg lært mere end i al min tid på Polyteknisk Læreanstalt.
Det er godt at høre.
Jeg har studeret Deres projekt.
Der er nogle detaljer, man kan diskutere.
Især hvad angår faskinebeklædninger og støttemure.
Samt udkastet til fjordregulering med parallelværkerne.
Naturligvis, hr. professor.
Men samlet set, hr. Sidenius...
... så er jeg meget imponeret.
De besidder en levende forståelse af naturens kræfter, -
- og hvordan man kan udnytte dem.
Tak, hr. Professor. Hvis De vidste, hvad det betyder for mig...
Jeg håber inderligt, at Danmark forstår at værdsætte Deres talent.
Tak.
Tak. Mange tak.
Kære venner og ærede gæster.
Det er en meget speciel og bevægende dag for mig og min hustru, -
- idet vi har den store glæde at kunne kundgøre forlovelsen -
- mellem vores ældste datter Jakobe og Per Sidenius.
Jeg har lyst til at sige et par ord til det nyforlovede par, -
- som i dag har givet deres første officielle ja til hinanden.
Jeg vil starte med dig, Per, min kommende svigersøn.
Du er sgu nok det mest stædige menneske, jeg nogensinde har mødt.
På godt og ondt.
Men mest på godt.
Når jeg tænker på, hvor stædigt og vedholdende, du har holdt fast i, -
- at Jakobe for alt i verden skulle være din, -
- og hvor ubøjeligt du har kæmpet for dit nationale projekt.
Du har været på studierejse til Østrig, til professor Pfefferkorn, -
- og han har blåstemplet Pers tanker og idéer som værende geniale.
Hvad siger I så?
Jeg vil i den forbindelse fortælle, at vi har samlet et konsortium -
- af pengestærke interesserede for at kunne gennemføre dit projekt.
Det ser ud til, at projektet, -
- set ud fra et finansieringsmæssigt synspunkt, er realiserbart.
Lykke-Per. Jeg tror, fremtiden ligger for dine fødder.
- Godeftermiddag eller godaften. - Den ubehagelige mand har været her.
Han efterlod et brev til Dem.
- Jeg har kun et glas vand at byde på. - Ellers tak.
Men jeg forstår ikke... Hvor længe har mor været i København?
Da din far døde, skulle jeg jo forlade præsteboligen.
Jeg havde ikke andre steder at tage hen, -
- og så ville jeg være i nærheden af Eberhardt.
Hvor er du fin i tøjet.
Og verdensmanerer har du også fået.
Jeg forstår på din bror, at du har fundet en velhavende familie, -
- som betaler for din levevis.
Eberhardt og jeg blev enige om at skåne din far, inden han døde, -
- for den sorg at have kendskab til din jødiske rigmandsdatter.
Lykke-Per bliver du kaldt.
Hvad er det for en facon?
Hvad var det, mor ville tale med mig om?
Du kom jo ikke til din fars begravelse.
Men du skal vide, at han ind i det sidste håbede, -
- du ville finde tilbage til ydmyghedens veje.
Han ville, at jeg efter hans død skulle give dig dette.
Det var derfor, jeg bad Eberhardt opsøge dig.
Uret betød særlig meget for din far.
Og jeg skal fortælle dig, -
- hvorfor han ind i det sidste insisterede på, du skulle have det.
Da din far var ung og skulle rejse på latinskole, -
- forlangte hans far at få nøglen til hans kuffert, -
- så han kunne se, hvad han tog med sig.
Det blev din far meget krænket over og rejste uden at sige farvel.
Da han om aftenen kom frem til skolen, åbnede han sin kuffert -
- og fandt det ur, du holder i din hånd.
Og nu forstod han, at det var en gave.
At det skulle være en overraskelse.
Din far græd voldsomt, og i anger gik han gennem natten -
- hele vejen tilbage og faldt om sin fars hals og bad om tilgivelse.
Det var den nat, hvor han ydmygede sig selv, -
- at han fandt vejen hjem til lyset og freden -
- og Gud Fader i himmerige.
Glem aldrig, hvad din far sagde.
Fredløs være den, som trodser Herren.
Nu tror jeg gerne, jeg vil bede om det glas vand.
Der er et lille køkken derude.
- Og De er helt sikker? - Der er ingen tvivl. De er gravid.
- Er du snart færdig? - Ja, to minutter.
Her. Kærlig hilsen fra Jakobe med ønske om et godt møde.
Det her har jeg ventet på, siden jeg var barn, Ivan.
- Hvor mange af din fars venner? - Syv-otte stykker.
- Hvad pokker er det for en tingest? - Fragtmanden kom med den i går.
Jeg fik den lavet i Østrig. Ligner den?
På en prik.
Folk går rundt uden at vide, der bliver skrevet Danmarkshistorie.
Det er fundamentet til det nye nationale værk, der bliver lagt her.
- Det er stort. - Kvart i ti! Kom, skynd dig nu.
Hvis Danmark skal hænge sammen, -
- hvis provinsen skal blive en del af det moderne samfund, -
- må vi gøre op med forestillingen om flæskets og smørrets velsignelser -
- og i stedet gøre bondesamfundet til en del af hele nationen.
Derfor er, som jeg sagde indledningsvis, mit kanalprojekt -
- kombineret med vind- og bølgekraft af altafgørende betydning.
Jeg lover Dem, mine herrer, Deres investeringer vil ikke gå tabt.
Tværtimod vil pengene, når Danmark bliver selvforsynende med energi, -
- så vil pengene fosse ind.
Tak, fordi De hver især tog Dem tid til -
- at lytte til planerne for Danmarks nye nationale værk.
Konsortiet her, som består af private investorer, -
- har foretaget visse beregninger, og vi er kommet frem til, -
- at det ser ud, som om projektet økonomisk vil være ladsiggørligt.
Selvfølgelig under forudsætning af myndighedernes tilladelse.
Hr. Sidenius har været i kontakt med samfundets øverste repræsentant, -
- og mødet endte temmelig uheldigt af personlige årsager.
Vi har i mellemtiden været i kontakt med vedkommende, -
- og når han om et øjeblik kommer ind ad den dør der, -
- anmoder vi hr. Sidenius om at give ham -
- den uforbeholdne undskyldning, han forventer.
Vil du, Isak?
Værsgo.
Mine herrer...
Det er Deres alvor, at jeg skal give en undskyldning?
Men for hvad?
For hvad? Jeg kan ikke acceptere nogen form for formynderskab.
Jeg har udarbejdet mit projekt uden nogen form for indblanding.
Jeg kan heller ikke tillade, at det sker fremover.
Jeg formoder, De er klar over, at uden oberstingeniør Bjerregravs tilsagn -
- kan projektet ikke lade sig gøre?
Det er oberstingeniøren, der har forulempet mig.
Han har hånet mit værk.
Så er det vel også ham, der skal give mig en undskyldning.
Skal jeg opfatte det sådan, at De nægter at give den undskyldning?
Ja. Det er mig dybt imod at skulle give en undskyldning -
- til en gammel, magtsyg tyran. En visionsløs protokolrytter.
Jeg beklager.
Og det er Deres endelige beslutning?
Absolut.
Jamen så, mine herrer, så er vi færdige for i dag.
Konsortiet må betragtes som værende opløst.
Jeg formoder ikke, at der er nogle af de herrer, -
- der har nogle beklagelser i anledning af mødets udfald.
(døren smækker)
Forestil dig at skulle give en undskyldning -
- til sådan et magtsygt, uforsonligt menneske.
- Hvem var det, der var uforsonlig? - Nu begynder du også.
Hvis det havde reddet dit projekt, havde det så betydet så meget?
Ja, i min verden. Jeg må sige, at din holdning forbavser mig.
Vil man målet, må man også midlet.
Det bekræfter mig i den rådne forbindelse, -
- der er mellem pengeverdenen og magthaverne.
Og det er så noget, du tydeligvis tilslutter dig.
Hvad mener du?
Hvis jeg skal følge den leveregel, du gør dig til talsmand for, -
- så er jeg bange for, at vi to har talt sammen for sidste gang.
Hvad er det, du siger?
Du har medfødte betingelser for at værdsætte de karaktertræk.
Det sidste har jeg overhørt.
Jeg kan blot konstatere, at udfaldet af mødet i dag var dybt skuffende.
Jeg kan umuligt lade mig kue af en tyran i så vigtigt et værk.
Lad mig henstille til dig, Per, -
- at du fremover, i den rolle, du spiller her i min familie, -
- optræder med påkrævet stilfuldhed og med anstand.
Udtrykker jeg mig tydeligt nok, Per?
Javel.
Jakobe?
- Har du hørt? - Hørt hvad?
Kom, Per. Kom og sæt dig her ved siden af mig.
Hedder din mor Kristine Margrethe?
Ja. Hvorfor spørger du om det?
Hun er død, Per.
- Hvad taler du om? - Jeg læste en annonce i morgenavisen.
Jeg studsede selvfølgelig over navnet. En præsteenke i byen.
"Vor kære moder Kristine Margrethe Sidenius -
- indgik i dag i den evige fred." Underskrevet de efterladte børn.
- Vidste du, at din mor lå for døden? - Jeg vidste, hun skrantede.
Men ikke at hun var så syg.
At tænke sig, hvilket liv hun har levet.
Med så mange børn. Med så besværlig en mand, som du har fortalt.
Al den fattigdom. Og alligevel klagede hun aldrig.
Jeg kan huske, at du fortalte, hun havde sagt:
"Hav ikke medlidenhed med mig.
Hav medlidenhed med min mand og mine børn."
Det, som er væk, er væk.
Lad os tale om noget andet. Lad os tale om dig.
Skal vi ikke tage ud at rejse, Per?
Snart.
Til England. Bare du og jeg.
På en slags forlovelsesrejse.
Så kan vi leve og ånde i vores kærlighed -
- og i ro og mag planlægge vores bryllup.
Jeg har også en stor nyhed, som jeg glæder mig til at fortælle dig.
Tag nu med i sommerhuset, Per. Gæsteværelset venter på dig.
Mor og far vil sætte pris på, vi fortæller om din mors død.
Det skylder vi dem. Nu, hvor vi næsten er i familie.
Jeg skylder dem ikke noget ud over penge.
Det var ikke det, jeg talte om. De har aldrig nævnt de penge.
Det har jeg tænkt over.
Jeg vil ud af min gæld. Jeg vil gøre mig selv uafhængig.
Altså ikke af dig, men af din families midler.
Pengene behøver ikke være noget problem for dig.
Jeg vil ikke stå i gæld til din familie.
Goddag. Jeg leder efter ekspeditionssekretær Sidenius.
- Første sal, fjerde dør til højre. - Tak.
(det banker på døren) Ja, kom ind.
- Jeg læste i avisen, at mor er død. - Ja.
- Jeg troede, du var i udlandet. - Hvordan døde hun?
Signe var inde hos mor om morgenen for at rede hendes hår.
Mor beder så lidt utålmodigt Signe om at skynde sig.
Så lukkede mor øjnene og sov stille ind.
Hun har skrevet et afskedsbrev til hver af os søskende.
Der er også et til dig.
Tillige med en lille forseglet pakke.
Hun skal naturligvis begraves ved siden af far ovre i Jylland.
Mors lig bliver sejlet over med skib herfra i morgen eftermiddag.
Forinden afholder vi en højtidelighed i hjemmet omkring kisten.
Det vil naturligvis gøre os ondt, hvis vi skulle savne dig ved den lejlighed.
Jeg tror, det af forskellige grunde er bedst, at jeg holder mig væk.
Min forlovede ville sætte pris på at være til stede, -
- men hun ville formentlig ikke passe ind eller være velkommen.
Nej, du har ret.
Peter Andreas?
Grundet tjenstlige forpligtelser er jeg forhindret i selv at følge mor.
Kunne du sætte dig ud over dine egne genstridige følelser -
- og vise mor den sidste respekt ved at følge kisten over havet?
Jeg tror, du kender mit svar.
Til min søn Peter Andreas i Vorherre Kristi velsignede navn.
Dette skriver jeg til dig -
- for endnu en sidste gang inden mine øjne lukkes -
- prøve at tale til dit hjerte.
Du er ikke på Guds veje, men jeg håber inderligt, -
- at du i dit liv vil vise ydmyghed og uegennyttig kærlighed -
- over for dine medmennesker.
- Kan jeg bede om en pen og papir? - Her.
Af jord er du kommet.
Til jord skal du blive.
Og af jorden skal du igen opstå.
Sikke en overraskelse.
Jeg trængte til lidt luft efter min mors begravelse. Et pusterum.
Så kunne jeg ikke finde noget smukkere sted end her i nabosognet.
Hvor længe vil De blive?
Kun et par dage. Pligterne kalder, som man siger.
- Jeg kom bare for at takke pastoren. - Det er ikke noget at takke for.
Deres mor havde jo ry for at være et nøjsomt og pligtopfyldende menneske.
- Det er sådan, man husker hende. - Jeg kendte ikke Deres forældre.
Jeg stødte på dem nogle gange. Vi var jo så at sige naboer.
Pastor Sidenius og min opfattelse af kirkens opgave var forskellig.
Men jeg respekterer ham i sin grav. Han var en nidkær arbejder.
Hvordan er det så at være tilbage på egnen?
Det er med blandede følelser. Jeg flygtede jo nærmest dengang.
Men gensynet med naturen gør indtryk. Det er mildest talt overvældende.
Der er meget livsvisdom at hente i naturen.
Vi læste jo i avisen om Deres forlovelse i København.
Sidenius er jo ikke noget almindeligt navn.
Deres kommende svigerfar er en velhavende og profileret mand.
De gifter Dem til en formue.
Ikke dårligt at slippe for forsørgerpligten, hvad?
Pengene har ikke været afgørende i det.
Som færdiguddannet ingeniør tjener jeg rigeligt til at forsørge en familie.
Sig mig engang. Sådan et bryllup, af ren professionel nysgerrighed.
Altså rent kirkeligt, en jødedame og en præstesøn...
Nej, Johannes, nu går du for vidt. At udspørge vores gæst på den måde.
Vil De ikke smage lidt hjemmebag? Det er Inger, der har været flittig.
De skal ikke holde Dem tilbage. Ingen grund til at være beskeden.
- Tag for Dem. - Jamen så...
Tak.
Uhm...
Jakobe, har du nogen idé om, hvornår Per kommer tilbage?
Han sendte bare et kort telegram, og så var han væk.
- Du aner ikke, hvornår vi ser ham? - Når begravelsen er overstået vel.
Jeg har visse juridiske ting, jeg vil have på plads inden brylluppet.
- Naturligvis, far. - Det er godt.
Jeg nyder at være væk fra storbyen.
Livet kan være ret så kompliceret, kan jeg betro Dem, og anstrengende.
Hvorimod her... Har De forresten nogensinde været i København?
Nej, aldrig. Men jeg kunne godt tænke mig at se en storby.
At se sådan nogle fine mennesker, som De jo kender.
- Skal jeg holde handskerne? - Tak.
Deres forlovede er uden tvivl ikke kun meget rig, men også meget smuk.
(rømmer sig)
- Undskyld. Jeg forskrækkede Dem vist. - Er De tilbage?
Jeg havde nogle praktiske ting.
Og så opdagede jeg, at Deres handsker lå i min lomme.
- Værsgo. - Tak. Jeg har ledt efter dem overalt.
- Har De lyst til at gå en tur måske? - Tja...
... sluser skal sørge for tilstrækkelig vanddybde, -
- så havgående skibe kan gå igennem hele vejen ned...
- Jeg keder Dem. - Nej, slet ikke.
- De virker pludselig så alvorlig. - Gør jeg?
Jeg håber ikke, det er på grund af Deres forlovede. At De savner hende.
Nej, slet ikke. Det... Det er mere at være tilbage her.
Væk fra det hele. Det giver mig en slags hjemve. En slags lykkefølelse.
- Er De da ikke lykkelig i København? - Jo.
Det er mere alt det, jeg har stræbt efter.
Jeg har virkelig stræbt, kan jeg betro Dem.
Det er gået hen og blevet min ulykke.
Nå, men... jeg må også hellere se at komme tilbage.
Søvnløs?
Godmorgen, pastor. Ja, desværre.
- Er det kroppen eller sjælen? - Det er sjælen.
- Lukket ude, lukket inde? - Begge dele er jeg bange for.
Kom, hr. Sidenius. Lad os gå lidt. Fortæl.
Mest af alt føler jeg mig nok spærret inde.
Jeg kan ikke sove. Jeg har så mange tanker.
Jeg er forvirret. Jeg er anspændt.
Er jeg på prøvelsens vej? Er det straffen, der kommer nu?
Min livsstraf.
Er det Guds dom over det liv, jeg lever?
Er det derfor, jeg ikke kan finde ro?
Eller er det hjemlængsel?
Eller gør min fars forbandelse mig så rodløs?
Hr. Sidenius, ødelæg ikke Dem selv med destruktive tanker.
De er selv Deres egen fjende. Træd ud af Deres fængsel.
- Vær ikke bange. Gud er med Dem. - Vær sød at velsigne mig.
Tilgiv, at jeg har svigtet mor og far.
Og jeg har svigtet Ivan, og jeg har svigtet Jakobe.
Jeg vil ikke gøre folk fortræd mere.
- Rejs Dem op, hr. Sidenius. - Jeg fortjener straffen.
Beskedenhed er himlens pris for at skaffe sjælen fred.
De har taget det første skridt på erkendelsens og ydmyghedens vej.
Bliv stående lidt, når jeg er gået. Græd, hvis De føler trang til det.
Nu forlader jeg Dem.
Hr. Sidenius, er det Dem?
Far og mor er ude på besøg, men jeg venter dem snart tilbage.
Vil De have en kop kaffe så længe?
Nej...
Men De er jo forlovet.
Forstår De ikke?
Sig, De vil være min.
Hvor er det godt at have dig tilbage. Jeg har savnet dig.
Jeg prøvede at overtale mor og far til at flytte hjem fra sommerhuset.
Jeg ville være i byen, når du kom. Men far elsker at være væk fra byen.
- Tager du ikke med ud i aften? - Jo tak.
Derinde bliver min brudekjole syet.
Mere får du heller ikke at vide. Den bliver meget enkel og elegant.
Jeg har hentet billetterne til England. Værsgo.
Først skal vi med toget til Esbjerg og derefter med båden til Harwich.
Og så er det bare du og jeg på vores forlovelsesrejse.
Jeg glæder mig så meget. Gør du ikke?
Er du ikke også spændt på at høre den store nyhed, jeg vil fortælle dig?
Du virker så alvorlig.
Er det din mors begravelse, du tænker på?
Ja, selvfølgelig. Men Jakobe... Der er noget, vi skal tale om.
Hvis det er brylluppet, insisterer far på, at du kontakter ham.
- Han vil mødes med dig og advokaten. - Ja.
Tak.
Nej, det er alvorligere end det.
Prøv at høre...
Du er det mest fuldkomne menneske, jeg nogensinde har mødt.
Du har betydet utrolig meget for mig. Ingen har betydet så meget for mig.
Men nu står vi over for et stort valg.
Den største beslutning. Så er det, at jeg på det seneste...
På det sidste har tænkt over, om...
... om vi virkelig tilhører hinanden.
Og om vi nogensinde har tilhørt hinanden.
Om det hele ikke fra starten har været en idé fra min side.
- Fra din side? - Ja.
Om det ikke har været en stor fejl, fordi jeg insisterede sådan.
Så er det, at jeg her på det sidste har tænkt over...
... at vi jo nok er for forskellige.
Og at vi... måske aldrig ville kunne blive helt lykkelige sammen.
- I det lange løb. - Og det tror du ikke?
Jeg tvivler.
Ja, så derfor er det nok også bedst, -
- at vi slutter det her.
Også inden der er nogen større skade, der er sket.
Så du ophæver forlovelsen?
Det gør mig ondt, Jakobe. Det gør mig frygtelig ondt.
Hvordan... Hvordan kan du tale om...
Hvordan kan du tale om vores forhold som noget, -
- der kun har eksisteret, fordi du har villet det?
Som om jeg aldrig har elsket dig?
Forstår du ikke, at jeg har været ved at gå til grunde -
- af kærlighed og længsel efter dig?
Måske ved du ikke, hvad det vil sige at elske et andet menneske.
Måske fordi du kun kender den negative side af lidenskaben.
Selvoptagetheden og indbildskheden.
Der ser du selv. Vi er for forskellige.
Ikke?
Hvorfor kan du ikke sige det ligeud, som det er?
Jeg beder dig ind i det sidste at være ærlig.
Har du mødt en anden?
Du siger det jo selv. At vi er for forskellige.
Du skal sige sandheden, Per.
Hvor ville jeg have respekt for dig, hvis du ville være ærlig over for mig.
Så tilstå dog, at du er forelsket i en anden.
Gad vide, hvad de snakker om. Hun ser ikke glad ud.
Det er vel det sideniuske træk.
At dine inderste, forkrøblede følelser skal være så højtidelige.
Vorherre bevares.
De dækker jo bare over din egen forfængelighed.
Din umodenhed.
Jeg forstår din vrede, Jakobe.
Jeg forstår den virkelig, og jeg er ked af, -
- at det bliver nødt til at slutte på den her måde. Det er jeg.
Nu bliver jeg i det mindste fri for at bære dit barbariske efternavn.
Måske du kunne meddele din far, at jeg selvfølgelig agter -
- at betale hver en krone af det lån, han har givet mig, tilbage.
Med renters rente naturligvis.
Anna? Vil du sørge for at returnere de breve til hr. Sidenius' adresse?
Ja tak, frøken Salomon.
Vil du sørge for, at den her annonce bliver indrykket i Berlingske Tidende?
"Philip Salomon og hans hustru meddeler, at Deres datter Jakobes...
... forlovelse med ingeniør P.A. Sidenius er ophævet."
- Er det en spøg? - Nej, desværre ikke.
Hvorfor har jeg ikke hørt noget om det?
Hvad med hans projekt? Hvad med vores investering?
Han har underskrevet en kontrakt med tilbagebetalingsbetingelser.
Som sikkerhed for lånet -
- vil jeg tilbyde patenterne for mine vind- og bølgemaskiner.
Jeg så gerne, hvis det er muligt, om lånet kunne blive udbetalt snarest.
Jeg skal ikke gøre mig klog på værdien af Deres maskiner, -
- men det påvirker situationen, at det er kommet til min bevidsthed, -
- at Deres forlovelse med frøken Salomon er ophævet.
Overordnet som forretningsprincip så indlader vi os aldrig på noget, -
- hvor der ikke forefindes bankmæssig sikkerhed.
Så desværre ser jeg mig ikke i stand til at imødekomme Deres forespørgsel.
Mor?
Ja, min pige?
Kan du huske, at jeg ville besøge min veninde Rebekka i Breslau?
- Ja? - Jeg vil gøre alvor af det nu.
Men jeg har ikke penge nok til rejsen. Kunne du ikke bede far om lidt hjælp?
- Hvornår vil du rejse? - Så hurtigt som muligt.
Måske allerede i morgen.
Det er derfor, du har været så svær at nå ind til.
Har jeg? Det må I undskylde.
Har nogen kendskab til det? Heller ikke din søster eller Ivan?
Den eneste, der ved det, er Rebekka.
- Hun har forbindelse til en god læge. - Du skal ikke bekymre far med det.
Jeg sørger for penge til rejsen og det, det koster at få det ordnet.
Så skal du sørge for at hvile ordentligt ud bagefter.
Og hvis nogen spørger, siger vi, at du havde brug for at rejse lidt.
Hvordan har De tænkt Dem at gennemføre projektet nu?
Uden om Salomon? Uden om børsens og bankverdenens og industriens mænd?
Og hvad med Bjerregrav? De er jo forrykt, menneske.
- Hvad med et mindre lån? - Hvad skulle det så bruges til?
Jeg står i gæld til Salomon og har et forstående bryllup i Jylland.
Jeg skal ikke have noget med noget lån at bestille.
Jeg kunne ikke begribe, at De ikke længere er Salomons svigersøn.
Hvordan kan et ambitiøst menneske give afkald på så store muligheder?
Jeg kan stadigvæk ikke begribe det.
Jakobe?
Jeg vil gerne komme med den undskyldning, -
- jeg ikke fik givet Dem dengang, hr. oberstingeniør. Undskyld.
Sagen er den, at jeg befinder mig i økonomiske vanskeligheder.
Nu appellerer jeg således til oberstingeniørens forståelse.
At De måske endnu engang vil tage mit projekt op til overvejelse.
Gerne under Deres vejledning for at introducere det til interesserede, -
- som måske kunne give et lille forskud til mig.
Jeg er bange for, det er for sent, hr. Sidenius. Tak for besøget.
De husker mig måske fra dengang, jeg var fattig. Som tiderne skifter.
Sagen er den, at jeg skal giftes med en velhavende baronesse fra Jylland.
Så skal jeg forlade byen og kunne godt skille mig af med de her ting.
Hvis De mærker efter, er jakkesættene lavet af det fineste italienske uld.
Jeg vil give tre kroner for dem.
Busten kan også indgå. Den er udført af...
Den er umulig at sælge, og bøgerne er på tysk.
Der er ingen, der vil købe tyske bøger.
- Tegningerne her er også med. - Jeg kan ikke sælge brugt papir.
Nej, og vejen til Gud er prøvelsens vej.
- Jeg aner ikke, hvad De vrøvler om. - Er De klar over, hvem De taler til?
Det skal jeg fortælle Dem.
En Guds søn. Et geni!
Husk på, hvad der avles og fødes i mørket, skal åbenbares og få sin dom.
Behold Deres usle mammon, men vogt Dem, -
- at han ikke udgyder sin forbandelse over Dem.
(musik og latter)
Er det ikke den unge ingeniør Sidenius?
Det er længe siden. Er der noget, jeg kan gøre for Dem?
De kunne måske bede Jakobe komme ned på gaden.
Hun er bortrejst.
I en længere periode er jeg bange for.
Hvordan i alverden er det, De ser ud, menneske?
Husker De vores første samtale?
Lykken er idiotens formynder, og heldet sorgens fader. Tja.
Hovmod står for fald.
Over til mor.
Lise?
Det ser fint ud. Hagbart?
Sådan der. Nej.
Stå ordentligt. Ret dig op. Ret dig op.
Fint. Hov, neglene, du.
Ja. Den anden hånd.
- Godt. Og så retter du ryggen. - Ja, far.
Ind med armene.
Lad os som apostlene tilønske hinanden, -
- at Vorherre Jesu Kristi nåde, Guds vor Faders kærlighed -
- og Helligåndens samfund må være og blive med os alle. Amen.
- Goddag, Jakobe. - Eybert.
- Det var længe siden. - Ja, virkelig.
- Du har været bortrejst. - Vi har åbnet kontor i Tyskland.
Så pigerne taler flydende tysk. De hilser.
Det var godt at høre. Du må hilse mange gange tilbage.
Du må undskylde, hvis jeg trænger mig på.
Men du skal vide, at jeg har lagt alle skuffelserne bag mig.
Tiden læger alle sår, som man siger. Jeg har tilgivet alt.
Hvis du ikke finder mig for anmassende, så vil jeg spørge dig, -
- om du kunne have lyst til, når det passer dig naturligvis, -
- at vi tog på konditori sammen?
Eller ud og spiste middag, du og jeg.
Kære Eybert.
Du har altid været så god og betænksom og hensynsfuld.
Kunne vi ikke prøve igen, Jakobe?
Du var sikkert også blevet den kærligste ægtemand.
Men vi ville aldrig blive lykkelige sammen, for jeg elsker dig ikke.
Fandens til renderi altså.
Allerførst, Per. Hvordan går det med dit fremtidsprojekt?
Jeg er ved at lægge sidste hånd på et projekt om en ny havn i Esbjerg, -
- der skal være centrum for europæisk skibstrafik -
- med dokker og værfter og pakhuse.
Hvordan har du så tænkt dig, det skulle realiseres?
Nu er myndighederne hverken til at hugge eller stikke i.
Jeg forstår. Og hvad så ellers?
Når du ikke er i gang med dine fremtidsvisioner.
Jeg hjælper til herhjemme. Og ellers fordyber jeg mig i mine tanker.
Nu er det jo engang sådan, Per, -
- at et lille hjem som dit og Ingers med tre børn koster penge. Ikke sandt?
Regninger, der skal betales, som ikke bliver betalt.
Jeg bringer det op, fordi jeg ikke kan blive ved med at forsørge jer.
Jeg er kommet for at finde en løsning. I har åbenlyst økonomiske problemer.
Jeg skal frabede mig nogen indblanding fra din side.
Jeg skal anmode om at blive forskånet for den tone.
Jeg er kommet for at finde en løsning på din forsørgerpligt.
Hør her, Per. Jeg stødte ind i den unge proprietær Brück i går.
Han havde hørt om dine ingeniørfærdigheder.
Han er hovedrig og skal gøre noget ved åreguleringen på sit gods, -
- så jeg foreslog, at han tog kontakt.
- Velkommen, hr. Sidenius. - Tak.
Min kone Inger, men I kender vist hinanden.
Jovist, siden barnsben.
- Velkommen, Inger. - Tak. Det er dejligt at være tilbage.
- Skal vi gå lidt? - Endelig. Hvis De vil tage det her.
Et simpelt afvandingssystem er måske for lille en opgave -
- for en ingeniør af Deres format, hr. Sidenius?
Jeg holder meget af at hjælpe til i det lokale.
- Ser De muligheder, hr. Sidenius? - Ja, absolut.
Med et par omlægninger kan man sænke grundvandsspejlet, -
- så de store strækninger kan omlægges til agerjord.
Det vil kræve nogle kraftige pumper, men de kunne drives af møller.
Nogle mellemstore møller. En pr. pumpestation.
Jeg havde helt glemt, at engen her går helt ned til søen.
Ville De have noget imod, hvis jeg en dag tog børnene med herover?
Nej. Selvfølgelig.
De kan bade og fiske, lige så tosset de vil.
Robåden er til for det samme.
Goddag.
Har du været her hele dagen?
Fryser du?
Sikke nogle fine fletninger, du har. Har du selv flettet dem?
Værsgo. Velbekomme.
- Kan jeg hjælpe til? - De kan give børnene en humpel brød.
- Værsgo. - Velbekomme.
Værsgo.
- Undskyld, men hvem er De? - Jeg kom bare forbi.
- Mit navn er Jakobe Salomon. Goddag. - Ved De, hvor De befinder Dem?
- Nej, faktisk ikke. - Det her er KFUK.
De kan måske forstå, hvorfor vi ikke kan tillade folk med Deres tro her.
Med min tro?
KFUK er en kristen forening. Indremissionsk.
- Værsgo. - Velbekomme.
Det forstår jeg. Beklager.
Det er så de her, der styrer vindretningen på den.
Når vinden så blæser, så drejer vingerne sådan der, -
- og det skaber så elektricitet, som kan skabe strøm, ikke?
Kan du forstå det? Lige der, ikke? Nej.
Hagbart, nu har du ødelagt den! Prøv at se, hvad du gør!
Hold op med at være så klodset. Og så siger du undskyld til far.
Så siger du undskyld til far!
Hagbart, sig undskyld til far nu.
Hagbart! Så kommer du tilbage og siger undskyld til far nu!
- Sover de små? - Ja, Ingeborg og Lise snorksover.
Hagbart klager over lidt ondt i maven.
Han sover vel snart.
Kan du ikke lade være med at tale så hårdt til ham?
Han er en følsom, lille dreng.
Jo.
Han er en lille, klog dreng, der savner sin far.
- Kommer du med i seng? - Nej, jeg læser lige avisen færdig.
- Godnat, min ven. - Godnat.
Jeg ved, at jeg har skuffet jer ved ikke at stifte familie og få børn.
Men i stedet vil jeg, som vores tradition byder, -
- hjælpe de svage, som er i nød.
Så derfor har jeg besluttet at oprette en fattigskole her i København.
Jeg ved, at det vil komme til at koste mig den formue, som er mig tiltænkt.
Da jeg ikke har nogen at efterlade den til, -
- kan jeg ikke finde på nogen mere meningsfuld måde at bruge den på.
- Frøken Salomon? Så er vi klar. - Så må I gerne komme hen til mig.
Og de små foran.
Vi skal lidt den vej. Så rykker vi som et lille tog.
Så tror jeg, vi er der. Kig på den flotte herre.
Kig ind i kassen hernede foran. Kan I se den? Stå helt stille.
En kartoffel, to kartoffel, tre kartoffel. Det var flot.
Børnene ser aldrig deres forældre, fordi de arbejder hele dagen.
Når de eksisterende skoler mest af alt minder om straffeanstalter, -
- eller børnene kommer galt af sted og behandles brutalt af et politi, -
- som sender dem på fattiggården.
Eller når præsten, der kunne give dem et godt ord med på vejen, -
- kun taler om dommedag og helvede, -
- hvordan skal de så kunne udvikle næstekærlighed -
- og blive ordentlige mennesker?
Skolen skal føres tilbage til sit udspring som en alternativ skole.
Som et asyl, et fristed.
Jeg har set, hvordan en dårlig opvækst kan vansire et menneske.
Det vigtigste var at skabe et sted, som kunne bryde den sociale arv.
Kom ind, Hagbart.
Mor sagde, at jeg skulle sige godnat.
Ja, kom ind.
Jeg har lavet den her for at have knækket den anden mølle.
Tak, min dreng.
Du er da ikke bange for far, er du vel?
Vi to skal nok finde ud af det sammen, ikke?
Skal jeg gå?
Hvorfor det?
Du virker, som om du helst vil være alene.
Jeg forstår godt, du har det svært, men kan du så ikke tale med far?
Måske kan han hjælpe dig med at søge trøst hos Gud.
Lige meget hvor jeg har søgt efter ham, så har jeg kun fundet mig selv.
For den, som har fundet sig selv, er Gud overflødig.
Hvad er der i vejen med dig, Per?
Der findes mennesker, som drages mod ulykken.
Som kun i håbløshed og ensomhed kan opleve frigørelse.
Hvad er det, du siger, Per?
Nogle gange tænker jeg på, det ville være bedst, hvis jeg ikke var her.
Du skal love mig, at du ikke synker ned med mig.
Per...
- Der har vi jo fødselsdagsbarnet. - Hvor er I fine.
- Tillykke med dagen, Hagbart. - En pakke fra mig.
- Så bukker man og takker. - Tak.
Goddag.
- Tillykke, Hagbart. Tillykke med ham. - Så bukker man og siger tak.
- Tak for invitationen. - Det var dejligt, De kunne komme.
Kom med indenfor.
- Der kan være noget i den dreng. - Så fint vejret er.
Det er en fin fødselsdagsfest.
- Nu kommer æblekagen. - Værsgo og tillykke, Hagbart.
- Det ser godt ud. - Kan du selv øse op?
Måske så kan Brück hjælpe dig.
Jeg har fået sat båden i søen. Har du lyst til at komme over og ro, Hagbart?
Det lyder da dejligt, hvad? Far, skal du have lidt kaffe?
- Send tallerkenerne ned, så... - Smager det godt?
- Jeg kunne også godt tænke mig lidt. - Skål, min dreng, og tillykke.
Og tusind tak, alle sammen. Tak for gaverne.
Fødselsdagsbarnet må have opført sig ordentligt med det fine vejr, vi har.
Det har han. Han har været eksemplarisk.
Inger, jeg bliver nødt til lige at gå et øjeblik.
Jeg glemte at sige til slusefolkene, at de skal...
Behøver det være lige nu?
- Kan det ikke vente lidt? - Jeg er hurtigt tilbage.
Er det nok nu?
S-O siger "so".
S-Ø siger "sø".
Frøken Salomon? Jeg har et brev til Dem personligt.
Tak skal De have.
- Så kom du alligevel. - Hvor er det længe siden.
Det er altså sådan, du lever. Her midt ude i vildmarken.
Jeg har... følt mig...
... fremmed og rodløs hele mit liv.
Men herude der...
Der er jeg endelig blevet mig selv, fuldt bevidst.
I min gudløse ensomhed.
Uden den, Jakobe, så ville jeg have været et halvfærdigt menneske.
En Sidenius alle dage.
Så nu føler jeg mig frigjort.
Jeg har jo fulgt dit liv. Jeg hørte, du var blevet syg, men ikke alvorligt.
Det er kræft. Lægen har ikke givet mig så lang tid igen.
Jeg har kaffe over. Vil du have kaffe?
Men fortæl lidt om København.
Vi har talt meget om dig, Per.
Trods al balladen dengang, -
- så er far og Ivan enige om, at du gjorde det rigtige.
Jeg er sikker på, -
- at verden en dag indser storheden og nødvendigheden i dit nationale værk.
Det var også en af de ting, jeg ville spørge om, Jakobe.
Om mit projekt, om min model kunne få lov til at stå på din skole?
- Som noget inspiration for børnene. - Ja, selvfølgelig.
Selvfølgelig skal den stå der.
Den egentlige grund til, at jeg bad dig komme, var...
Jeg ville give dig det her.
Mit testamente, hvor jeg har indsat din skole som universalarving.
Du kan se det her. Det er 12.600 kroner.
Ikke noget stort beløb, men det er det, jeg har kunnet spare sammen.
Og så ville jeg høre, om...
Om du ville se dig i stand til at modtage gaven.
Hvorfor skulle jeg ikke kunne tage imod den?
Selvom vi to var meget forskellige...
... er jeg ikke sikker på, at jeg rigtig forstod din natur.
Så jeg er endnu mere taknemmelig for gaven.
Gjorde jeg dig meget fortræd?
Jeg ville ikke have gjort noget anderledes i mit liv, Per.
Jeg føler det tværtimod som en stor lykke, at jeg lærte dig at kende.
Både ved den glæde og sorg, som du var skyld i, -
- fik mit liv først rigtig mening.
Den skole, som jeg har opbygget, -
- er ikke kun lige så meget dit værk, som det er mit.
Den er på en måde blevet vores fælles børn.
Tak.
Danske tekster: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service 2018